TAPAHTUNUT AIEMMIN: - Odin luopui silmästään saadakseen tietoa, -
- mutta minä luopuisin paljon enemmästä. - Suuntaamme ryöstöretken itään.
Joka vuosi menemme samoihin paikkoihin, mutta on olemassa vaihtoehtokin.
Laivat ovat minun, ja ne menevät minne käsken niiden mennä.
- Asia on loppuunkäsitelty. - Meidän pitäisi purjehtia länteen.
- Emme voi purjehtia avomeren ylitse. - Minulla on jotain, joka muuttaa kaiken.
- Puhut jatkuvasti lännestä. - Uskon...
En välitä mihin uskot. Älä enää koskaan näytä minulle naamaasi.
- Veneestä tulee kevyempi ja nopeampi. - Uskotko sen kestävän pitkiä merimatkoja?
- Emme tiedä kokeilematta. - Meidän pitää etsiä miehistö.
Monikaan mies ei uhmaa Haraldsonin tahtoa.
Jotkut voivat pettää meidät hänelle.
::::::::::.. Tekstityksen tuottanut ..::::::::::::::
Suomennos: janeski, wonde, horge, _camel_, urponeiti ja Wolverine
Oikoluku: janeski
Ragnar Lothbrok, tervetuloa kotiini.
Sinä myöskin, Rollo. Tein kuten pyysit, Ragnar, -
ja kokosin nämä nuorukaiset tapaamaan sinua.
He ovat kaikki vannoneet rannerenkaidensa kautta pitävänsä tapaamisen salaisuutena.
Hyvin tehty, ystäväni, -
- vaikka tiesinkin, että voin luottaa sinuun. - Miksi olemme täällä?
Olette täällä lähinnä siksi, ettei teillä ole muutakaan tekemistä.
Elitte haaskattuja elämiä.
- Kuunnelkaa miestä! - Olemme rakentaneet uuden aluksen.
Tämän veneen avulla voimme ensimmäistä kertaa matkustaa länteen.
Yli suuren meren, Englanniksi kutsuttuun paikkaan, -
- jossa suunnattomat rikkaudet odottavat meitä. - Miten suunnistamme avomeren yli?
Olemme keksineet keinon siihen.
- Haluatteko meidän liittyvän miehistöön? - Haluamme.
Olen saanut Ragnarin sanan, että olemme kaikki tasavertaisia, -
- ja jaamme tasan ryöstösaaliin. - Jos sitä edes löytyy.
- Mikä nimesi on? - Knut.
Lupaan sinulle, Knut, olen kuullut silminnäkijöiltä.
- Pelkkiä tarinoita. - Pelkkiä tarinoita...
Pelkkiä tarinoita.
Kaikki asiat alkavat ja loppuvat tarinoina.
Meidän pitää silti muistaa, että jaarli Haraldson käski purjehtia itään.
Jaarli ei tiedä uudesta veneestämme.
Hän ei tiedä mitään uudesta navigointitavasta.
Siksi hän ei anna meidän purjehtia länteen.
- Hän voisi tappaa meidät tottelemattomuudesta. - Niin voisi.
Voimme tarjota teille mahdollisuuden loistaa taisteluissa, -
tehdä jumaliin vaikutuksen ja tuoda mukananne ennennäkemättömän saaliin.
Onko teillä kanttia lähteä mukaamme?
Minä lähden.
- Minä myös. - Minäkin.
Entä sinä, Knut?
- Tuletko mukaamme? - Tulen.
Haluan hyvän tarinan kerrottavaksi lapsilleni.
Valmistautukaa lähtemään muutaman viikon sisällä, -
ja älkää kertoko tästä kenellekään, jonka ei tarvitse tietää.
Hyvä heitto. Hyvin pelattu.
- Mitä? - Tuolla oli kokoontuminen, herrani.
- Missä? - Erik Marteinnin tuvassa.
Oliko Ragnar Lothbrok siellä?
Oli, herrani. Näytämmekö heille sotakirvestä?
Mikään ei miellyttäisi enempää kuin se, mutta on liian aikaista sille.
Meidän täytyy katsella ja odottaa.
Ainoastaan hyvät asiat tulevat katselusta, -
ja odotuksesta.
Katselitko vaimoani? Oletko maannut hänen kanssaan?
En, herrani! Vannon kautta kaikkien jumalien.
Jos hän haluaa maata kanssasi, -
annan luvan siihen.
Se voidaan järjestää.
- Milloin lähdemme purjehtimaan? - Kerroin jo sinulle.
- En halua, että tulet mukaan. - Mikset?
Minun täytyy jättää lapseni ja tilani sellaiselle, johon luotan.
Mitä jos jaarli saa tietää, että olemme lähteneet ilman hänen lupaansa?
Hän saattaa vaatia korvaukseksi perheemme kotia.
Tämän piti olla elämiemme jännittävin purjehdus.
Mennä länteen.
Olen uneksinut siitä monet kerrat, -
ja unissani olemme aina yhdessä.
Entä jos ei ole länttä?
Tämä on kaikista vaarallisin ja tyhmin purjehdus ikinä.
Entä jos me molemmat kuolemme?
Kuka sitten huolehtisi lapsistamme?
- Rollo? - Sinulla ei ole oikeutta sanoa noin!
Hyvä on. Sinä menet.
Sinä menet ja minä jään tänne huolehtimaan lapsista.
Siggy? Mene pois.
Täällä on niin kylmä, mutta kohta tulee lämmin.
Millaisena pidät minua? Luulitko todella, -
että kaltaisesi luihu voisi maata kaltaiseni naisen kanssa.
Olen jaarlin vaimo.
Nyt tiedän kehen voin luottaa ja kehen en.
- Viekää hänet. - Kyllä, herra.
- Hankkiutukaa hänestä eroon. - Tule.
Ulos.
Ylös siitä!
- Rakkaani? - Unohda tuo. Puolusta itseäsi.
Kuinka kehtaatkaan? Enkö ole tarpeeksi hyvä sinulle?
Enkä ole tarpeeksi vahva sinulle?
Kuuntele...
Kuuntele itse.
Etkö muista? Minä pelastin henkesi.
Kuinka voisin unohtaa? Muistutat siitä minua koko ajan.
Olen niin vihainen sinulle!
Lopettakaa! Oletteko hulluja?
- Olisitte voinut tappaa toisenne! Sitäkö haluatte? - Meillä oli vain hieman riitaa.
Älkää enää koskaan riidelkö niin.
Menehän siitä. Takaisin sänkyyn!
On hieno asia, kun pikku possu antaa karjulle opetuksen.
Olafur yllätti minut. En uskonut, että heistä kaikista -
hän käyttäytyisi niin.
- Mies elää tai kuolee kunniansa kautta. - Se on totta.
Hän ajatteli niin vähäpätöisesti, että hän todella uskoi -
minun antavan sinut hänelle.
- Kunnia on harvinaista nykyään. - Niin on.
Melkein yhtä harvinaista kuin he, joihin voin luottaa.
Se on totta, rakkaani. Vihollisiamme on kaikkialla.
Kaikkiallako?
He eivät voi voittaa.
- Missä ankkurini on? - Minulle luvattiin se tänään.
- Ehkä seppäsi on valehtelija. - Enpä usko.
Nämä hiukset ovat hänen tyttärensä päästä.
Lupasin hänelle, että jos hän menisi jaarli Haraldsonin luo, -
löytäisimme keinon tappaa tytön.
- En siltikään näe Knutia. - Koska hän ei ole täällä.
Hän ei ole lähettänyt myöskään sanaa.
- Se vaivaa minua. - Me elämme vaikeuksien meressä.
Joku sentään on löytänyt perille.
Tässä, tämä on sinun ja tämä on minun.
Mestari.
Jumalat siunatkoot meitä voimakkailla tuulilla ja tyynillä merillä.
Tule tänne, orja.
Leif, peitä korpit.
Airot valmiiksi!
Tule.
- No? - He ovat lähteneet.
Hyvä. Heistä ei kuulla enää.
- Mutta... - Mutta mitä?
- Entä jos Ragnar on oikeassa? - Lännessä ei ole maita!
Mene ulos.
- On keskipäivä. Katsotaanpa levyä. - Ota ämpäri.
Ei liian kaukana etelässä. Eikä liian kaukana pohjoisessa.
- Levy toimii. - Mistä tiedämme?
Suuri meri pysyy paikallaan Jormungandin toimesta, -
Käärmeen, jonka jättimäinen vartalo ympäröi sitä -
ja joka pitää häntäänsä suussaan, täydentääkseen ympyrän -
ja estää aaltoja murtautumasta vapaaksi.
Mutta yhtenä päivänä, Thor-jumala, maan poika, -
kalasti merestä Käärmettä, käyttäen härän päätä syöttinä.
Jormungand kavahti -
ja aallot hakkasivat rantaan, kun se kiemurteli ja vääntelehti raivoissaan.
Käärme ja jumala kohtasivat, tuossa raivoisassa taistelussa.
Meret kiehuivat heidän ympärillään, -
mutta silloin koukku antoi periksi -
ja käärme luikerteli itsensä vapaaksi -
ja upposi nopeasti takaisin aaltoihin.
Pian meri oli jälleen tyyni -
kuin mikään ei olisi koskaan sen pintaa rikkonut.
Thor.
Myrsky nousee. Pitäisikö purje laskea?
- Floki, pitäisikö purje laskea? - Kyllä, se pitää laskea.
Meidän on soudettava. Ellemme etene vene täyttyy vedellä ja uppoamme.
Valmiina? Pidä se suorassa!
Katos!
Tarttukaa airoihin! Soutakaa!
Soutakaa!
LINDISFARNEN LUOSTARI. NORTHUMBRIAN KUNINGASKUNTA, ENGLANTI.
- Pelkäätkö sinä? - Kyllä, Ragnar Lothbrok, pelkään.
En pelkää itseni, vaan veneeni puolesta.
Thor iskee alasimeensa.
Hän on vihainen meille. Hän haluaa upottaa meidät.
Se on totta. Thor iskee vasarallaan.
Salamat ovat kipinöitä hänen alasimestaan. Hän ei kuitenkaan ole vihainen meille.
Ymmärrän sen nyt. Miksi hän olisi meille vihainen?
Miksi hän haluaisi upottaa veneemme?
Ettekö ymmärrä? Hän juhlii. Hän on täynnä hyviä uutisia.
Hän haluaa näyttää kaikille, ettei pysty upottamaan tätä venettä.
- Hän rakastaa tätä venettä! - Istu alas idiootti!
Tämä on minun veneeni ja jumalat rakastavat sitä!
Miksi siis en voisi olla iloinen?
Floki, istu alas. Muista, ettet osaa uida!
Näitkö sen, veli Athelstan?
- Sano, että näit sen. - Kyllä, veljeni.
Näin sen.
Niin on kirjoitettu, ja niin tulee tapahtumaan.
Jumala meitä auttakoon, veli Athelstan.
Isä Cuthbert.
Mitä nyt, veli Athelstan?
- Voimme kaikki nähdä merkin. - Merkinkö? Mitä oikein puhut?
Tiedät, kuten kaikki muutkin, että tuomionpäivä on käsillä.
Ilmestyskirjassa sanotaan: "Tuona päivänä aurinko on pimeä noustessansa, -
kuu ei kirkkaana kumota ja taivaan tähdet putoavat."
- Jumalan nimessä, nyt saa riittää. - Se on totta!
"Ja se asettui seisomaan meren hiekalle.
Ja minä näin pedon nousevan merestä; sillä oli kymmenen sarvea ja seitsemän päätä."
En kuuntele tuollaista. Palaa asuntolaan -
ja rukoile anteeksiantoa ja nöyryyttä.
Kun myrsky on laantunut, kaikki on hyvin. Tottelet määräystäni.
Kyllä, isä.
Isä.
Päivää taloon, seppä.
Miten voin olla avuksi, herrani?
- Sinähän valmistat ankkureita, eikö totta? - Kyllä, herra.
Oletko valmistanut yhtään viime aikoina?
En viime aikoina, lordi Haraldson.
Et siis valmistanut ankkuria miehelle nimeltä Ragnar Lothbrok?
Muistaisin sen kyllä.
- Älä satuta tytärtäni. - Miksi tekisin sen?
Hänen ylhäisyytensä haluaa vain tietää totuuden.
Valmistitko ankkurin Ragnar Lothbrokin alukseen?
Kyllä, valmistin sen. Päästä hänet menemään.
Laita vasarasi pois. Lupaan ettei tytärtäsi satuteta.
Katso liekkejä.
Viisaat sanovat, että voimme nähdä tulevaisuutemme -
liekeistä.
Älkää, olkaa kilttejä.
- Mitä näet? - Oman kuolemani.
Ei!
Ei ole mitään länttä.
Emme seilaa kohti mitään uutta maata...
Vaan kohti tyhjää merta.
Täysin eksyneinä.
Kauko, Leif, olemme menneet hullujen ja moukkien harhaan.
Jumala, Loki, on tämän retken takana.
Se viekas ryökäle.
- Vaikeudet ja kärsimys ravitsevat häntä. - Ole hiljaa! - En!
- En. - Jos täällä joku on hullu, niin sinä.
En ole se, joka vakuutti nämä miehet uhraamaan elämänsä unelman puolesta, -
harhakuvan. Se en ollut minä, joka liitti joukkomme sen ryökäleen kanssa -
seilaamaan länteen, tyhjyyteen, ei minnekään.
- Hän on hullu. - Älä uhmaa jumalia! - Ja täällä olemme, eksyksissä, -
menossa kohti varmaa kuolemaa. Ja minkä vuoksi?
Istu alas ja ole hiljaa.
Kuulostat ihan siltä ryökäleeltä. Ehkä oletkin pahanteon jumala, -
joka ajaa miehet hulluuteen ja lähettää heidät varmaan kuolemaan.
- Istu alas! - Kiroan sen päivän, jolloin suostuin lähtemään mukaasi, -
Ragnar Lothbrok. Tämä alus on kirottu, ja me olemme...
Päästäkää korpit vapaaksi.
Jos linnut eivät palaa, on maata lähellä.
Jos ne taas palaavat...
Ne palasivat.
Täällä ei ole maata.
Lokkeja!
- Kuunnelkaa. - Se onnistui.
- Teimme sen! - Soutakaa! - Teimme sen!
- Soutakaa! - Ragnar, teit sen!
Kiinnittäkää purje!
Airot! Pudottakaa airot!
Mitä nyt? Miksi varoituskello soi?
- He ovat tulleet. He ovat täällä. - Kuka on täällä? - Helvetti paholaisineen.
Lukitkaa ovet ja pysykää sisällä -
kaikki! Äkkiä.
He tietävät meidän olevan täällä. Kukaan ei heitä henkeään aiheettomasti -
edes tehdäkseen jumaliin vaikutusta. Pysykää lähekkäin.
He ovat täällä. Tule, veljeni!
Äkkiä.
Arne, palaa töihisi.
Älkää pelätkö. Luottakaa Jumalaan, rukoilkaamme.
Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
Isä meidän, joka olet taivaissa.
Isä meidän, joka...
Tämä on loppu! Ihmisen poika tulee!
En ymmärrä, miksi he jättävät tällaiset aarteet suojelematta?
Suojeleeko niitä jokin loitsu, jonkinlainen magia?
- Näyttää siltä, että ei suojele. - Ehkä he uskovat jumalansa suojelevan niitä.
Mikäli tämä on heidän jumalansa, on hän kuollut.
Hänet on ristiinnaulittu. Ei hän pysty ketään suojelemaan.
Hän ei ole elossa kuten Odin, Thor tai Freyr.
Mitä hyötyä hänestä sitten on?
Älkää tappako minua.
Puhut kieltämme.
- Kuinka osaat kieltämme? - Olen matkustellut.
Meidän on käsketty matkustella, levittämään Jumalan sanaa.
Pyydän, älkää tappako minua.
- Mitä sinulla on kädessäsi? - Kirja...
Evankeliumi Johanneksen mukaan, halusin pelastaa sen.
Kaikista aarteista, joita täällä näen, sinä päätit pelastaa tämän.
Kyllä.
Miksi?
- Miksi? - Koska ilman Jumalan sanaa -
on vain pimeyttä.
Tämä todellakin on erikoinen paikka.
Olemme olleet joka puolella, emmekä ole löytäneet yhtäkään naista.
- Vain näitä outoja miehiä. - Uskon heidän olevan jumalansa pappeja.
- Ottakaa mitä haluatte. - Sitä varten tänne tultiin.
Mikset ole tappanut tätä?
Hän on arvokkaampi elossa, myytynä orjaksi.
Minä tappaisin hänet, laivassamme ei ole tilaa.
- Kiellän sen. - Kuinka voit kieltää sen, pikkuveli?
Olemme samanarvoisia ja minä sanon hänen kuolevan.
Merkitseekö se sinulle noin paljon, veli?
Näin paljon me välitämme jumalastasi.
- Niin paljon kultaa! - Katso!
Pitäkää heidät liikkeellä!
Lisää saalista